God morgen, mr. Blake. Jeg heter Amanda.
Jeg skal vurdere om du er berettiget til syketrygd.
Det tar ikke lang tid.
Først må jeg spørre om du kan gå lenger enn 50 meter uten hjelp?
Ja.
Kan du løfte armene så du kan nå en brystlomme?
Det har jeg skrevet i det lange skjemaet.
Jeg klarte dessverre ikke å lese hva du hadde skrevet.
Ja.
Kan du løfte armene opp til hodet som om du tok på en hatt?
-Armer og bein feiler ikke noe. -Bare svar, er du snill.
Dere har legejournalen min. Kan vi snakke om hjertet mitt?
-Kan du svare på spørsmålene? -Jada.
-Så du kan ta på en hatt? -Ja.
Flott.
Kan du trykke på en knapp som på et telefontastatur?
Fingrene feiler ikke noe. Vi fjerner oss fra hjertet her.
Kan vi holde oss til spørsmålene?
Er det vanskelig å formidle en enkel beskjed til fremmede?
Ja, det er det jævla hjertet mitt, men du hører ikke etter.
Mr. Blake, snakker du sånn, hjelper det ikke på vurderingen.
-Svar på spørsmålet, er du snill. -Ja.
Opplever du noen gang ufrivillig tarmtømming?
Nei, men det kan hende nå, hvis vi ikke kommer til saken.
Kan du utføre en enkel oppgave, som å stille en vekkerklokke?
Herregud. Ja.
Ja. Får jeg spørre om noe? Er du legeutdannet?
Jeg er helsearbeider ansatt av arbeidsdepartementet-
-for å utføre vurderinger angående syketrygd.
En fyr på venterommet sa dere jobber for et firma fra USA.
Selskapet er engasjert av staten.
-Er du sykepleier eller lege? -Jeg er helsearbeider.
Jeg fikk et alvorlig hjerteanfall. Jeg falt nesten av stillaset.
Jeg vil begynne å arbeide igjen.
Kan vi snakke om hjertet mitt? Ikke ræva, den funker feilfritt.
Piper, ditt late drog. Opp av senga og gjør husarbeid!
-China! -Beklager, Dan. Jeg må på arbeid.
-Var kyllingen god? -Hvordan visste du det?
Jeg lukter den. Jeg har sagt du ikke skal sette søppel her.
-Kan jeg kaste det senere? -Nei, nå.
Dan ... Kan du gjøre meg en stor tjeneste?
Jeg venter en veldig viktig pakke. Kan du se etter postbudet?
Hvis du lover å slutte med søpla.
-Ta imot! -Du våger ikke ...!
Jeg gir deg grisebank.
Dum som et brød.
-Når kan jeg jobbe igjen? -Iallfall ikke ennå.
Det går fremover.
Jeg syns vi skal fortsette med samme dose,-
-og trening.
Vi ser om vi får økt pumpekapasitet, og det kan skje.
Hvis ikke må vi kanskje vurdere å gi deg en pacemaker.
Fortsett å trene, for det gjør deg sterkere.
-Men du må også hvile. -Jeg er litt av en natteravn.
Det ble en vane da jeg pleide kona, før hun døde.
-Hvordan går det? -Fint.
-Og hjertet? -Ikke flere maratonløp på meg.
-Jeg er frisk om et par måneder. -Kutt ut viagraen.
-Skal jeg spare den til deg? -Jeg trenger den nok mer.
Er det noe her du vil ha?
-Se på den. -Den er fin.
-Afrikansk meranti. -Kjempefin.
Begynner du hos Ferguson igjen, tror du?
Spørs på ordreboka, det. Du vet jo, det går opp og ned.
Du må se denne her.
-Se på den. -Et nydelig emne.
Jeg får gutta til å levere det hos deg.
-Hvordan har du det? -Jeg er i bedring.
Jeg kan handle for deg. Det tunge. Det er ikke noe bry.
Takk, Joe. Jeg liker å komme ut og ha noe å ta meg til.
Si fra hvis du mangler noe. Jeg mener det.
Du gå oss en real støkk.
Samtalen medfører gebyr i henhold til tilbyderens vilkår.
Dette nummeret er bare til forespørsler om ytelser.
Hvis du vil søke om ytelser, vennligst ring 0800-055-6888-
-for å få svar fortest mulig.
VEDTAK OM SYKETRYGD
DU ER IKKE BERETTIGET TIL Å MOTTA SYKETRYGD
Alle linjer er dessverre opptatt for øyeblikket. Vennligst vent.
Hei! Hva er det du driver med?!
Jeg visste det var du som lot bikkja di drite her.
-Jeg lufter hunden min. -Bikkja di driter ned alt her.
Hold kjeft, din teite, skalla tulling.
Jeg kommer ned og gnir trynet ditt i det!
Den kan drite hjemme hos deg. Ta en pose og fjern det.
-Du preiker piss! -Ta en pose og fjern det!
-Skal jeg drite i din hage? -Hold kjeft.
Hallo?
Takk for at du venter.
Vennligst vent. Vi besvarer samtalen så fort som mulig.
-Morn. Pakke til Max Million. -Max Million?
-Til min adresse? -Ja, til denne adressen.
-Hvor kommer den fra? -Kina.
Få den.
Jeg har ventet en time og 48 minutter.
Det er mer enn en fotballkamp. Det koster en formue.
-Det er mye å gjøre. -Dette må være feil.
Jeg har hjertefeil, og legen sier jeg ikke kan jobbe.
Jeg fikk syketrygd helt til jeg fikk den jævla vurderingen.
Du har bare fått 12 poeng, og syketrygd krever 15.
-Så det er poeng det gjelder? -Beklager.
Men vår helsemedarbeider vurderer deg som arbeidsfør.
Så hun vet bedre enn legen min, kirurgen og fysioterapeutene?
-Jeg vil anke. -Det krever først en revurdering.
-Hva faen betyr det? -En konsulent revurderer saken.
Hvis han gjør samme vedtak, kan du anke.
-Så skriv meg opp på det. -Du må vente på oppringning.
-Hvorfor det? -For å høre vedtaket.
-Men det er jo avgjort. -Ja, men de må ringe først.
-Kan han ombestemme seg da? -Nei, de bare varsler deg.
Jeg kjenner vedtaket, for jeg har brevet her. Skal jeg lese det opp?
-Han skulle ringt først. -Men det gjorde han ikke.
Hvis ikke vi har en tidsmaskin, er vel løpet kjørt, vel?
Han må ringe først.
Kan jeg ikke snakke med ham nå, så jeg slipper å kaste bort mer tid?
-Det kan jeg ikke. -Hvor er han?
-Han ringer når han har tid. -Når da?
-Jeg vet ikke. -Det er latterlig.
JOBBSENTER
Stønad er bare for de som er i stand til å arbeide.
Hvis du er syk, må du søke om syketrygd og bli vurdert.
Jeg ble avvist.
Er du arbeidsfør, må du søke om stønad eller anke avgjørelsen.
Kan jeg få ett skjema til å søke om stønad og ett til å anke?
-Det må du gjøre på nettet. -Det kan jeg ikke.
Sånn er det. Ellers kan du ringe hjelpelinjen.
Jeg kan bygge et hus, men har aldri vært i nærheten av en datamaskin.
-Vi er digitale som standard. -Det sier de støtt på telefonen.
Jeg bruker blyant som standard. Og hvis man ikke kan det?
Det er et eget telefonnummer for ordblinde.
Kan du gi meg det, for jeg er ordblind med computere?
Det finner du på nettet. Gå nå, hvis du ikke har avtale.
Herregud.
Thomas Armstrong.
Et øyeblikk, Thomas.
-Vil du sitte ned? -Jeg er bare litt svimmel.
-Kom og sett deg. -Takk.
-Flytter du deg litt? -Takk, vennen.
-Fint. Jeg henter et glass vann. -Takk.
-Vær så god. -Takk, vennen.
-Alt i orden? Du er litt blek. -Sjargongen er forvirrende.
Det må være en feil. Jeg bare flyr rundt i ring.
-Thomas. Sitt her og drikk vannet. -Takk.
-Så nå vil du sanksjonere meg. -Saksbehandleren avgjør det.
-Det er latterlig. -Jeg tar ikke avgjørelsen.
-Da blir stønaden kuttet 40 %. -Det trenger du ikke forklare meg.
-Vi kan ikke gjøre mer i dag ... -Du vil sanksjonere meg.
Jeg må følge reglene. Er du aggressiv, må jeg be deg gå.
Jeg er ikke aggressiv. Jeg vil forklare situasjonen min.
-Vakt. -Hvorfor jobber folk som deg her?
-Saksbehandleren avgjør det. -Jeg gidder ikke høre på det.
-Du må gå. -Ikke rør meg.
-Hent sjefen din. Hva? -Jeg bare forklarer...
-Jeg vil ikke snakke med deg. -Da kan du snakke med meg.
Jeg prøvde å forklare at vi nylig flyttet til Newcastle fra London.
Jeg er ikke kjent her. Jeg tok feil buss, så gikk vi av og løp.
Men hun vil ikke høre, og innstiller meg til sanksjon.
Nå skal du høre på meg. Damen fortalte hva som skjer.
Vi må følge reglene her. Det er ikke rettet mot deg.
-Du må komme tidsnok. -Jeg har forklart hvorfor.
-Jeg gikk meg vill. -Det har jeg forstått.
Saksbehandleren sender et brev. Det må du vente på.
Barna skal begynne på skolen, og jeg har 12 pund,-
-fordi dere ikke vil høre på folk, men bare ser på reglene.
-Du skaper uro. -Uro? Da ville du merket det.
-Du må gå nå. -Dette er latterlig.
-Herregud! Hvem er først i køen? -Jeg.
-Kan den unge damen gå foran? -Greit for meg.
Sånn. Gå tilbake og gjør jobben skattebetalerne betaler deg for.
-Dette er en skam. -Du trenger ikke blande deg inn.
Alle gjør jobben sin, og du skaper mer uro.
Men dere hører ikke etter. Hun er ikke kjent her og har med to barn.
-Hva går det av dere? -Det angår ikke deg.
Du må også gå. Det må gå riktig for seg.
-Ring politiet. -Hva med litt perspektiv?
Det er latterlig. Hva med litt perspektiv?
-Du burde ikke hatt den jobben. -Ut med dere.
-Hun trenger bare hjelp. -Av sted nå.
Politiet! Jeg vet ikke hva som feiler dere.
-Skal jeg ta posene? -Nei, ellers takk.
-Hvor er Dylan? -Jeg vet ikke. Kom, Dylan!
Uff. Jeg kan ikke snu meg vekk uten at han gjør ugagn.
-Godt valg. -Hun elsker spaghetti.
Spaghetti på ristet brød. Hvor er broren din?
Dylan? Kom nå!
-Han stikker alltid av. -Livlig, han der.
Har du vært på eventyr?
-Ikke på gjerdet, Dylan. Vi bor her. -Se, mor. Der er den igjen.
Om det så blir det siste jeg gjør, skal jeg gjøre huset til et hjem.
Kan du fikse en cisterne? Den driver meg til vanvidd.
Jeg skal se på den. Jeg fikser alt unntatt computere.
-Rett opp trappen. -Jeg skal vise vei.
Slutt med det der, Dylan. Kom inn.
Hei, mor. Hvordan går det?
Ja. Ja, det går bra.
Det er fint her. Masse plass.
De har visst lagt nye tepper, og veggene er fint malt.
Når du er bedre, og vi har kommet på plass,-
-kan du komme på besøk med tante May.
De er greie. Snillere enn i London.
Ja. Vil du snakke med Daisy?
Et øyeblikk. Snakk med mormor.
Hei, mormor.
Bra.
Ja.
Ja, veldig. Jeg savner deg også.
Ha det.
Hei, mor. Det er greit.
Jeg må dra, men jeg ringer deg i morgen.
Glad i deg. Ha det.
Hva gjør dere her oppe, Katie?
Det begynte da vi ble kastet ut av leiligheten.
Det var latterlig. På Dylans rom rant det vann nedover veggen.
Han ble veldig syk av det. Husker du da Dylan var dårlig?
-Vi måtte løpe til sykehuset. -Han var inn og ut av sykehuset.
Jeg klaget til huseieren, og da kastet han oss ut.
-Kan de bare kaste ut folk? -Ja. Så vi flyttet.
Vi bodde på et hospits i to år mens vi ventet på leilighet.
Det lå like ved skolen, så vi måtte bare holde ut,-
-men vi tre bodde på ett rom. Vi spiste og sov der inne.
Dylan holdt på å bli gal av å være innesperret der.
Til slutt fikk jeg en leilighet, og det var den gode nyheten.
-Den dårlige var at den lå her. -Ikke noe nær familien?
Ikke i London. Folk som oss flytter. Det er for dyrt.
-Hvordan tar ungene det? -De er lei for å bytte skole.
Særlig Daisy er sinna på meg. Dra fra vennene og mormor ...
Det var ikke noe jeg kunne gjøre.
-Hun får nok nye venner snart. -Det har jeg også sagt.
Jeg har en plan. Vi har en liten hage, og alle har eget rom.
Jeg skal få meg deltidsjobb og begynne å studere igjen.
-På college? -Åpent universitet.
Jeg rotet det til med skolen, nå har jeg fått en sjanse til.
Det skar seg da vi bodde på hospitset, men jeg gir ikke opp.
-Jeg kan jo ikke det? -Så flott.
Det er iskaldt her.
Det må være en kortslutning. Hvor er sikringsskapet?
Det er ikke betalt.
Ungene skal begynne på skolen, og de skal få nye klær.
Jeg trodde jeg fikk penger i morgen.
Akkurat. Jeg tar med verktøy og fikser stedet for deg.
-Vil du det? -Selvfølgelig.
-Det tar ikke lang tid. -Takk.
TIL STRØM-NUMMERET MITT ER 07700 900 825 DAN
"Max Million til min adresse"? Hva er det i kassa?
Ikke det du tror. Ikke trekk forhastede slutninger.
Flytt den søpla og kom deg inn. Jeg vil se hva som er i kassen.
Herregud!
-Hva syns du? -Joggesko, for faen?
Verdens beste, Dan. Ikke sant, Piper?
-Slutt, jeg har skjøre knokler. -Du skal få en prøve, Dan.
-Pakk ut. -Pakk ut.
-Hva er forskjellen? -De ser like ut.
Nettopp. Forskjellen er at jeg har betalt 150 for dem.
-Jeg selger dem for 80 pund. -Billige kopivarer til min adresse?
Jeg kan få Kina-mafiaen eller tollen på nakken. Maken til frekkhet.
Det er ikke kopier. De kommer fra samme fabrikk.
Samme kvalitet og produksjon. Tror du oss ikke?
-Det er genialt. -Hvordan har du fikset det?
Jeg kjenner en fyr fra Guangzhou som jobber på fabrikken.
Han er fotballgal, og vet alt om lag og spillere.
Vi handler på nett. Jeg sender penger, han sender meg pakker.
Meg, mener du.
Jeg skulle si det. Jeg får dem sendt til allslags venner.
Små pakker som ikke vekker for mye oppmerksomhet.
Jeg kan fortelle vennene mine at jeg kjente dere før dere ble tatt.
Ser du disse? Disse joggeskoene er fremtiden.
Slutt på møkkajobben og lageret. Vet du hva svina gjorde i morges?
Vi møtte opp halv seks og tømte en lastebil.
Hvor lang tid tok det?, 45 minutter. Jeg tjente 3,79 pund.
Faen meg bortkasta tid. Verre enn i Kina.
En vakker dag blir jeg rik, Dan.
-Hei. Kan jeg hjelpe deg? -Jeg må søke om stønad.
Jeg skal bruke en av de der for å komme på sånn Internett.
Det kan du godt, hvis du kommer tilbake litt senere.
Gå inn på jobbsenteret.
Søk om stønad. Dobbeltklikk på den.
Så scroller vi helt ned til "fortsett".
Der har du skjemaet.
Du må kjøre musen opp skjermen, klikke der og skrive postnummeret.
-Kjøre musen opp skjermen? -Ja.
Nei. Ikke akkurat sånn.
-Bruk markøren ... -Markøren? Helt riktig navn.
Når du beveger musen ... Ser du hva jeg gjør med hånden?
-Da beveger den seg opp. -Så klikker du på "fortsett".
Så begynner du der. Nå skal du få arbeidsro.
Bra.
-Unnskyld, skatt. Kan du dette? -Ja, hva er det?
Jeg må fylle ut dette. Den bare farer rundt.
Hva skal jeg gjøre? Skal jeg gå dit?
Hvordan får man den ned?
Du styrer den her, klikker på bjelken og drar ned.
-Skal jeg holde på den der? -På venstre side.
-Jeg holder på den og drar ned? -Klikk på venstre side.
Fint, og så setter jeg den der? Tusen takk.
Du er en knupp.
Da var det gjort. Sånn.
Hva faen er det nå? "Feil".
Hva har jeg ...
-Vet du hva jeg har gjort galt? -Det er noe viktig.
Jeg holdt på å fylle det ut, og så gikk den bare ...
-Sånn. -Da er vi på igjen.
Kan du bli et øyeblikk, så jeg ikke går tilbake igjen?
-Jeg fyller ut et par spørsmål til. -Jeg står her.
"Er du eng..." Ja. Det fyller jeg ut.
-Bra. Hva? -Da kan du fortsette.
-Javel. -Hva ...
-Det skjer ikke noe. -Et øyeblikk.
-Den beveger seg ikke engang. -Få prøve.
Vær så god. Det driver meg til vanvidd. Hva har jeg gjort nå?
-Den har frosset. -Frosset? Kan du tine den?
Nei, det kan jeg ikke.
-Jeg tror tiden din er ute. -Hva? Er tiden min ute?
Jeg beklager.
-Jeg beklager. Jeg går nå. -Herregud.
-Har du en partner? -Nei, hun har gått bort.
-Så leit å høre. -Takk.
-Hjemmeboende barn under 20 år? -Nei.
Det er viktig å få fylt det ut, så vi kan sette gang i prosessen.
Kan vi ta to ord, Ann?
-Et øyeblikk. Vi ... -Kan vi snakkes på mitt kontor?
Nå får du bråk. Jeg beklager.
Det er jeg som skal beklage. Bare fortsett. Det går bra.
Vi har snakket om det før. Det går ikke.
-Det er fornuftig i dette tilfellet. -Du skaper presedens. Det går ikke.
Pokker.
Herregud. Det er ikke sant.
-Nei, jeg vil bare ha min del. -Noen andre lag enn Newcastle?
-Middlesbrough. -Middlesbrough.
-De behøver du ikke tenke på. -Da er det te.
-La meg. -Det er bare en småkake igjen.
Jeg har delt den i fire, men du kan få to stykker.
Jeg setter teen din her nede. Et øyeblikk.
Premier League. Nå kommer det store spørsmålet, Stan Li.
-Sa du "Stan Li"? -Ja, Stan Li fra Guangzhou.
-Kødder dere med meg? -Nei, vi driver ikke med sånt.
Kan du høre meg, Stan Li? Beste spiller i Premier League?
Charlie Adam, Stoke City.
-Fy fader. -Er det fleip, eller?
Premier League er store penger. Charlie Adam, fire millioner.
Han har ikke stort ego og er lagspiller og tøffing.
Så dere målet hans mot Chelsea fra egen banehalvdel?
Bang! Ballen flyr rett over hodet til Courtois-
-og krysser mållinjen. Mål!
Han sitter ikke i Kina, men nede på grillbaren. Dere kødder.
Fint, Stan Li. Jeg sender deg min aller beste pris.
Jeg ser hvordan det går å selge de jeg har. Du hører fra meg.
Den beste prisen, ikke noe kødd. Husk at det er gode penger.
Ellers er det slutt på joggesko og forretninger.
Slutt på å snakke og slutt på:
swing low sweet chariot
coming for to carry me home
Javel, Dan. Sjekk trygdenummeret ditt.
-Den er grei. -Trykk den tasten, Bill Gates.
-Den der? -Den der, "send".
Det har tatt meg flere dager. Godt gjort, gutt.
Da har du søkt om stønad.
Hvorfor søker du om det etter hjerteanfallet ditt?
Nå skriver jeg ut skjemaet om anke av vedtak om syketrygd.
Men du kan ikke anke før vedtaket er blitt revurdert.
Skriver du det ut nå? Vil det si at de bare kunne ha gitt meg det?
De kødder med deg, Dan. Jeg advarer deg.
De gjør det vanskelig med vilje. Jeg vet om mange som ga opp.
De har valgt feil mann hvis de tror jeg gir opp.
Jeg henger på som en klegg.
Det står at du venter på samtale.
55 minutter for å høre det igjen. Er jeg i en tidslomme?
Du kan ikke anke eller få saken revurdert før samtalen.
Kan du be ham ringe, for jeg har ingen inntekt-
-eller pensjon, og boligstøtten ble skåret ned.
-Jeg noterer det på skjermen. -Kan du gi ham beskjeden nå?
Jeg sitter i et callcenter.
Dylan, vil du prøve skrutrekkeren?
Hva dreper flest mennesker? Kokosnøtter eller hai?
-Han liker å sprette ballen, hva? -Unnskyld?
Han liker å sprette ball.
Det begynte på hospitset, da vi bodde på et lite rom.
-Hvorfor tror du han gjør det? -Jeg tror han savner vennene sine.
Men han gjør det når han er sint også. Folk hører aldri på ham.
Sånn. Vi trenger ikke lim eller noe.
Hvis du gir meg en hånd, så setter vi det opp.
Du tar den enden, og så tar jeg denne enden.
Så setter vi det opp her. Bare rekk meg det.
Du kan sette det fast nede.
Solen varmer opp all luften i boblene,-
-så rommet ditt blir deilig og varmt.
Hvis du ser i veska mi, så ligger det et stykke stoff der.
Ta og brett det ut.
-Hva syns du? -Så herlig.
-En liten gave til det nye rommet. -Takk.
-Hvor skal vi henge den? -Der oppe, kanskje.
Her oppe. Et øyeblikk. Jeg henter en krok til den.
-Hva syns du? -Det er pent.
Det ser ut som om du er nede i havet, og solen skinner på dem.
Jeg tror de henger bra her.
Jeg tenner lysene.
-Øyeblikk. -Det var stort.
-Ja, det er det. Det er fire lys. -Pass på, ikke brenn deg.
Slapp av, det gjør jeg ikke. Men takk for omtanken, Daisy.
Nedi der med det, og så setter jeg dette nedi der.
Det er fire lys, og de brenner i fire timer.
Jeg setter den lille blomsterpotta oppå og sperrer hullet.
Og så setter jeg den store potta oppå.
Det tar litt tid, men det hjelper på kulda.
Hvis du legger hånden oppå her, kjenner du at den varmer.
-Kjenner du det? -Litt.
-Hva med deg? -Ja, litt.
-Har du vært soldat, Dan? -Soldat?
Noe enda farligere. Jeg har vært tømrer.
Nå er det mat. Gå rundt på den siden, Dylan.
Det er til deg, skatt.
Sett Sweet der, og sett deg fint ned.
-Det er til deg, Dan. -Ellers takk.
Det er til deg. Vær så god.
-Hvor er maten din? -Jeg skal bare ha litt frukt.
-Det sa du i går og forgårs også. -Spis nå.
Det ser godt ut, men det er litt tidlig for meg.
Spis nå, Dan. Det er det minste jeg kan gjøre.
Takk, Katie.
Hva var den lyden, mor?
En av flisene falt ned da jeg vasket badet.
-Det er sent. Du bør legge deg. -Jeg skal det.
Jeg ville bare vaske der inne, så du kan bade i morgen.
Gå opp og legg deg under dynen, du.
Flink jente. Få et kyss.
Gå i seng.
-Lov at du legger deg. -Jeg lover.
-God natt. -God natt, skatt.
PÅLITELIG RENHOLDER SØKER ARBEID
Daniel Blake.
Bli med meg.
Vær så god, sitt ned.
Her er jobbsøkeavtalen.
Du må bruke 35 timer i uken på å søke jobb.
Du kan lete i avisene, på et agentur og på nettet.
Du bare fyller ut skjemaet, men du må bevise du har gjort det.
Legen sier jeg ikke kan arbeide ennå.
Da må du søke om syketrygd.
Det har jeg gjort, men en kvakksalver avviste meg.
-Jeg prøver å anke. -Det er ditt valg, mr. Blake.
Nei, jeg har ikke noe valg. Jeg har ingen annen inntekt.
Vil du skrive under eller ikke?
Bare skriv under her. Jeg daterer den senere.
Takk. Får jeg se CV'en din?
-CV? -Du har ikke forstått det ennå.
Dette er en avtale mellom deg og staten.
Jeg er desperat etter arbeid. Men hvis legen sier ...
Hvis du er desperat etter å finne arbeid, må du ha et oppdatert CV.
Vent litt. Det er et CV-kurs jeg vil du skal ta.
-Det er på lørdag klokken 9. -Nei takk. Jeg ordner det selv.
Mr. Blake. Dette er et offisielt pålegg.
Du må delta hvis du vil ha stønad.
-Og hvis jeg ikke gjør det? -Da får du en sanksjon.
Ti sekunder. Ti korte sekunder.
Så lenge bruker en vanlig arbeidsgiver på å lese en CV.
Faktum: 60 søknader til hver ledig ufaglært stilling.
For faglært arbeid er det 20:1.
Faktum: Costa Coffee utlyste åtte jobber.
Vet dere hvor mange søknader de fikk?
Over 1300. Faktum.
Hva betyr det?
-At vi burde drikke masse kaffe. -Vil du si det til alle?
Da burde vi drikke masse kaffe.
Dette er alvor. Dere får bare en sjanse.
-Det er ikke nok jobber. Faktum. -Og du står bakerst i køen.
For de av oss som lever i virkelighetens verden betyr det ...
... at dere må skille dere ...
... ut fra mengden.
Bli lagt merke til. Vær smarte.
Det holder ikke lenger bare å vise at man kan jobben.
Dere må bevise-
-hvor ivrige dere er. At dere vil satse. Greit.
Nå vil jeg at dere setter opp CV'en deres.
Og husk at de må skrives med en lettlest font.
På papir, og så en digital versjon til nettet.
Og noen firmaer krever video-CV,-
-sendt inn på telefon. Hva sier dere til det?
Okay? Da setter vi i gang.
Ser dere etter noen?
Jeg er tømrer. Jeg leter etter arbeid.
Akkurat nå mangler vi ikke folk.
Kan jeg gi deg CV'en min?
Unnskyld. Vet du om noe ledig jobb her omkring?
Nei, vi ser ikke etter folk. Men vet du hva?
Prøv lenger oppe til venstre. De trenger kanskje folk.
Okay. Takk.
Prøv å snakke med ham. Det er han som er sjefen.
Unnskyld. Vet du om de søker folk her?
Har dere noen ledige jobber? Har dere ikke?
-Hei. Jeg ser etter arbeid. -Det er ikke noe her.
Kanskje det er jobb lenger oppe. Her nede er det ingenting.
-Kan jeg hjelpe deg? -Har dere noe ledig jobb?
Kanskje. Har du gjort dette før?
Jeg har 40 års erfaring. Kan jeg gi deg CV'en min?
Selvfølgelig.
-Vær så god. -Takk.
Daniel? Jeg heter Harry.
Du har masse erfaring, og jeg er lei ungdom.
Enten møter de ikke opp, eller så sitter de på ræva.
Kom, Dylan.
Dylan, heng i nå. Kom.
-Er det køen til mathjelpen? -Ja.
-Hvor lenge må man vente? -Veldig lenge, tror jeg.
Takk.
-God dag. -God dag.
Fint å se dere. Og du har tatt med den lille hunden din i dag.
Tusen takk.
Er det bare mat til deg selv og dine to barn, Katie?
Vil barna ha saft og en kjeks?
Gå bort til Agnes. Agnes, vil du gi dem saft og kjeks?
Jackie? Vil du hjelpe Katie med varene? Vær så god.
Hei, Katie. Takk.
En voksen og to barn. Bli med meg.
-Vi begynner med grønnsaker. -Fint.
Bra. Du får det ene håndtaket.
-Et par løk. -Kan jeg hjelpe deg?
-Nei takk. -Er du sikker?
Har du akkurat flyttet hit? Dialekten din er annerledes.
-Jeg kommer fra London. -Fin dialekt.
-Kan du forstå oss lokale? -Ja, nesten.
Her borte ... Vi trenger en pose til.
Jeg bare legger oppi, så sier du hva dere ikke trenger.
-Har dere bind? -Nei, det har vi ikke.
Sånt får vi ikke donert så ofte. Det er synd.
Hold posen åpen. Ris?
Og et par toalettruller?
Nå går vi over til maten. Det faller ut av posen. Sånn.
Boksene skal i posen din.
Er det noe mer du vil ha?
Vær så god. Og det er pastasaus her borte.
Du får litt pastasaus. Her er pastasausen.
Jeg finner litt pasta til deg også.
Går det bra, vennen? Hva gjør du? Kom og sett deg.
-Unnskyld. -Det går bra.
Kom og sett deg.
-Det ordner seg. -Katie.
-Unnskyld. -Vil du ha litt å drikke?
-Unnskyld meg. -Hva er i veien?
-Jeg henter noe å drikke. -Hva skjer?
Det går bra.
Jeg er bare veldig sulten.
-Se på meg. -Det ordner seg.
Det har ikke skjedd noe.
Jeg klarer ikke dette. Jeg føler at jeg drukner.
-Du kommer gjennom dette. -Takk.
Hør her, Katie. Det er ikke din skyld.
Du har vært kjempeflink. Du endte alene her med to barn.
Du har ikke noe å skamme deg over. Det skal nok gå.
-Det går bra. -Hvis mor kunne sett meg nå ...
De er her for å hjelpe deg. Du har ikke noe å skamme deg over.
-Unnskyld. Jeg ble helt svimmel. -Trenger du noe?
Vil du ha noen papirlommetørkler eller noen våtservietter?
Jeg ble helt svimmel.
-Vil du ha noe å spise? -Ja, og kan hun få litt vann?
Ja. Vil du ikke ha litt mat? Du trenger noe med sukker i.
Ingen mellomledd.
-Samme kvalitet som i butikkene. -Jeg gir ikke 80 pund for dem.
I butikken koster de 150. Og jeg selger dem for 80 pund.
-Merket sitter på ennå. -Hvorfor koster de bare 80?
-Fordi du unngår mellomledd. -Byens førende forretningsmenn.
-Det er min sjåfør Dan. -Jeg skal gi deg sjåfør ....
-De har ikke vært brukt? -Nei. Se på kvaliteten.
-Jeg kan ikke gi 80 for dem. -De koster 150 i butikken.
-Dan. -Hei, Joe.
-Hvordan går det? -Det går bra.
Vi drar på puben i kveld. Det kommer en hel gjeng,-
-og det kommer et band og spiller. Blir du med?
Jeg ville drept for en halvliter, men jeg får ikke drikke.
Men si til guttene at jeg stikker innom på sagbruket.
Hvis du ombestemmer deg, er vi der alle sammen. Vi ses.
-Godt å se deg. -Vi ses.
Til Daniel Blake: En beskjed fra Arbeidsdepartementet.
Du mottar snart et brev om at du er vurdert arbeidsfør-
-og derfor ikke er berettiget til syketrygd.
Trenger du mer informasjon finner du det på nettet. Takk.
Faen, altså ...
SISTE PURRING
-Hallo? -Er det Daniel?
-Ja. -Det er Harry Edwards.
-Vi snakket sammen tidligere. -Ja.
-Hvordan går det? -Fint, takk.
Jeg har lest alle CV'ene jeg har fått de siste ukene.
Jeg liker CV'en din. Jeg ser etter erfarne folk.
Kan du stikke innom til en jobbsamtale i morgen?
Jeg beklager, men legen har sagt at jeg ikke får arbeide ennå.
-Så du ser ikke etter arbeid? -Det er vanskelig å forklare.
Hvorfor kom du med CV'en din hvis du ikke ser etter arbeid?
Ellers får jeg ikke stønad.
Vil du heller ha stønad enn arbeid?
Jeg trodde du var ærlig. Jeg har brukt mye tid på de CV'ene.
Jeg hadde jobb til deg. Du kastet bort tiden min. Dra til helvete.
Hør her ...
Faen.
Vekslepenger og kvittering. Tusen takk. Ha det bra.
Jeg tror du har nasket. Bli med inn på kontoret.
-Jeg har ikke tatt noe. -Jo, jeg så det selv. Bli med.
Jeg har kvittering.
Hvis du ikke har annet på deg, er det ikke noe problem. Kom.
-Nei. Du så meg kjøpe varene. -Skal jeg ringe politiet?
Politiet? Du aner ikke hva du snakker om.
-Du så meg betale. -Og nå finner vi ut av det.
Hvis alt stemmer med kvitteringen, er det ikke noe problem. Kom.
-Du så meg nettopp betale. -Vi finner ut av det.
-Hun ga meg en kvittering. -Denne veien.
Ivan, jeg overtar.
-Hva heter du, skatt? -Katie. Katie Morgan.
-Katie Morgan. -Jeg er lei for det.
Jeg har aldri gjort noe sånt før.
Hva skjer nå?
Katie.
Dette blir mellom oss. Det angår ikke butikken.
De er betalt.
Gå din vei.
Takk.
Vent litt.
Jeg er lei for det der. Kan jeg få to ord?
Er du i knipe og trenger penger, kan jeg hjelpe deg.
En søt jente som deg kan jeg selvsagt hjelpe.
Her er nummeret mitt. Jeg heter Ivan.
Ring meg når som helst, okay?
Se der.
Det er et mirakel. Han har sittet der i et kvarter.
-Hva er dette, Dan? -En kassett.
-Hva er en kassett? -Til å spille musikk. Se nå.
Bra.
Sett det inn der. Nei, du må ta det ut av kassetten.
Ellers kan du ikke spille det. Du setter det nedi her.
Og trykk der.
Trykk litt hardere. Sånn, ja.
Det var Mollys. Hun tok det opp fra radioen.
Værmeldinga til sjøs. Det blir sendt sent om kvelden.
-"Sailing By". Liker du den? -Ja.
Molly elsket den.
Den er fin, hva?
-Hvordan gikk jobbsamtalen? -Lite som passer med skolen.
Så jeg gikk rundt til byråene og skrev meg opp.
Jeg kan jo vaske om morgenen. Jeg var innom noen hoteller også.
-Jeg må ha gått mange kilometer. -Jeg kan hente ungene for deg.
-Dan? Svaret er kokosnøtter. -Riktig.
-Hva snakker han om? -Skal vi si det til mor?
Jeg lekte med ballen min på trappen.
-Hvilken trapp? -På trappen hjemme.
-Så spurte Dan meg om noe. -Hva spurte han deg om?
Om det er hai eller kokosnøtter som dreper flest mennesker.
-Jeg svarte kokosnøtter. -Stemmer det?
Er det Molly?
-Ja, det er Molly, ja. -Får jeg se det, Daisy?
Vil du vise meg det der?
Molly. Fint navn. Hvordan var hun?
Hun var noe helt spesielt. Ja. Hun var noe helt spesielt, Daisy.
Ingen enkel dame.
Humøret var veldig svingende.
Klok og morsom.
Som hun fikk meg til å le ...
Snill. Hun hadde et stort hjerte.
Men ...
Hun sa hodet hennes var som havet.
Blikkstille, og vilt.
Man visste aldri hvor hun ville ende.
Musikken hjalp henne. Men så gikk hun på grunn.
"Hvorhen skal vi seile i kveld, Dan?" Det var vår lille spøk.
Det siste hun sa til meg var:
"Jeg vil seile vekk, Dan, med vinden i ryggen."
"Noe mer trenger jeg ikke."
-Har du barn? -Det ville vært nydelig.
-Men nei. -Savner du henne?
-Daisy. -Det er greit.
Hun var sprø. Litt av et slit.
Jeg elsket henne så inderlig.
Jeg er litt bortkommen uten henne.
-Vær så god, vennen. -Takk. Det må ha vært tungt.
Passet du henne helt til det siste?
Jeg trodde det ville være en lettelse da hun gikk bort.
For det var vanskelig å dra på jobb når hun var syk.
Når du har passet noen så lenge,-
-så fyller det hele livet.
Og så glemmer du ditt eget. Hun var heldig som hadde deg.
Jeg trodde Daisys far var noe helt spesielt.
Men det var han ikke.
Mor prøvde å advare meg, men jeg var 18 år og hørte ikke.
Og så gjorde jeg det samme med Dylans far.
Du er ung. Du har livet foran deg.
Når du går tilbake til bøkene, kommer du til å fly.
Jeg kan ikke se på dem. Jeg blir så lei meg.
Du må være sterk.
Du gjør barna dine stolte.
Alle trenger litt medvind en gang i blant, ikke sant?
Ja.
Det holder ikke, mr. Blake.
Hvordan vet jeg at du har kontaktet disse arbeidsgiverne?
Jeg gikk rundt i byen og ga folk CV'en min i hånden.
-Bevis det. -Hvordan da?
Fikk du kvittering? Tok du bilde med mobilen?
Med denne? Jeg lover at det var det jeg gjorde.
Det holder ikke. Hva med jobbørsen på nettet?
Jeg dro på biblioteket. Her er kortet med datatidene.
Jeg holdt på å bli gal. Og jeg gjorde mitt beste.
Det holder ikke.
-Får jeg se CV'en din? -Ja.
-Lærte du ikke noe på CV-kurset? -Overraskende nok.
Holder det ikke, Sheila?
Jeg må dessverre innstille deg til en mulig sanksjon i fire uker.
Da får du ingen penger.
Kanskje du kan få sosialhjelp, hvis du søker. Forstår du det?
Men hvis du får en sanksjon, må du fortsatt søke arbeid.
Ellers kan du få en ny sanksjon, og andre gang er det ofte 13 uker.
Og etter det kan det bli på opptil tre år.
Skal jeg skrive en henvisning til mathjelpen?
-Dan, du flytter vel ikke, vel? -Jeg drar til Bahamas.
Nei, jeg er bare lei de gamle møblene.
-Er alt i orden, Dan? -Jeg har det bra.
-Det ser ikke sånn ut. -Men jeg har det bra, altså.
Du har ikke kjeftet for at vi ikke har gått ned med søpla.
Jeg er okay, China.
Hvis du trenger noe, så si fra. Med hva som helst.
-Jeg mener det. Hva som helst. -Jeg vet det.
20, 40, 60, 80, 100. 20, 40, 60, 80, 200.
Greit?
Fint.
-Er det mer jeg kan gjøre? -Nei takk.
Hva med dette? Det er kvalitetsverktøy.
Ikke på vilkår. Jeg skal tilbake i jobb.
Tilbudet står ved lag.
De er fine. Hva skal du ha for dem?
-De er ikke til salgs. -Ring hvis de blir det.
Vi ses.
Hva gjør du?
Du fryser jo.
Hva er galt?
-Jentene på skolen erter meg. -Hva?
-Jentene på skolen erter meg. -Hvorfor det?
-Skoene mine gikk i stykker. -Gjorde de?
Men vi limte dem jo. Gikk de i stykker igjen?
-Da må du ha et nytt par. -Vi har ikke penger.
Ikke tenk på det. Vi skaffer deg et nytt par sko.
En av jentene hørte om det som skjedde på mathjelpen.
Og erter de deg med det?
Det skal vi nok ordne. Ingen fare.
Vil du sove her inne hos meg? Snu deg, da.
Legg deg godt. Sånn. Snu deg, så brer jeg over deg.
Flink jente.
-Hallo? -Er det Ivan?
-Ja. Hvem er det? -Katie fra supermarkedet.
-Du ga meg nummeret ditt. -Ja, jeg husker deg.
Jeg ringer angående jobben du snakket om.
Ikke vær redd for meg. Jeg ser du sliter.
Jeg skal hjelpe deg.
Ikke gråt. Jeg skal hjelpe deg.
Ivan har fortalt om deg, og jeg er her for å hjelpe deg.
-Hei. Alt i orden? -Ja.
-Kom de godt i seng? -Uten problemer. De sover.
-Hvordan gikk det? -Det gikk fint.
Et møte for enslige foreldre. Jeg snakket med en annen mor.
-Hun var veldig hyggelig. -Det bor bra folk her.
-Pass på deg selv, Dan. -Selvfølgelig. Vi ses.
-God natt. -Hils ungene i morgen.
Det skal jeg. Takk.
Dan, det er meg. Takk for at du kom i kveld.
Daisy hadde glemt å spørre deg om en skoleoppgave.
Hun skal intervjue noen om jobben deres.
Hun vil snakke med deg. Og de elsket historiene dine.
Hun sa Dylan nesten lo seg ihjel.
Så fint. Jeg begynte nesten å gråte da hun fortalte det.
Fint, vi snakkes. Sov godt. God natt.
-Jeg vil treffe en jente. -Okay. Kom inn.
-Betaler jeg deg? -Nei. Du betaler jenta.
-Det er den døren der. -Bra.
Å nei, Dan.
Katie, du trenger ikke gjøre dette.
Du skal ikke se meg sånn.
Unnskyld.
Det har ikke noe med noe annet å gjøre. Du må gå.
Jeg kunne ikke snakke hjemme. Jeg må snakke med deg nå.
-Dan, gå, vær så snill. -Katie, jeg må snakke med deg.
-Jeg vil bare snakke med deg. -Bare gå, Dan.
Dan, jeg vil ikke du skal være her. Gå, vær så snill.
-Jeg har bygd bokhylle til deg. -Hva?
-Til bøkene dine. -Dan, gå, vær så snill.
-Det skjærer meg i hjertet. -Bare la meg være.
Jeg har 300 pund i lommen. Jeg kan kjøpe fersk frukt til ungene.
Hvis du ikke takler det, kan vi ikke treffes mer.
Jeg må gå inn igjen. Skjønner du?
Jeg vil ikke snakke med deg mer.
Og slutt å være så snill mot meg.
For det orker jeg ikke, Dan.
Jeg forstår det ikke. Hvilke jobber har du faktisk søkt?
Det er en gigantisk farse.
Du sitter der med navneskilt på brystet, Ann,-
-med en syk mann som søker jobber som ikke fins,-
-og som jeg uansett ikke kan ta. Jeg kaster bort tiden min.
Og arbeidsgivernes tid. Og din tid.
Det eneste jeg får oppnår, er å bli ydmyket. Det sliter meg ned.
Eller er det meningen? Å få slettet navnet mitt fra listen?
Jeg vil ikke være med mer. Jeg har fått nok.
Jeg vil ha en møtedato for ankesaken om syketrygd.
-Har du ikke fått den ennå? -Nei.
Hør her, Dan. Det er et avgjørende valg-
-å hoppe av stønad hvis man ikke har annen inntekt.
Det kan gå flere uker før anken din blir behandlet.
Det er ingen tidsgrense for når revurderingen foregår.
-Jeg har en tidsgrense. -Og kanskje vinner du ikke.
Vær så snill, fortsett på stønad.
Få hjelp til å søke jobb på nettet.
Ellers kan du miste alt du eier.
Vær så snill, la være. Jeg har sett det før.
Gode, ærlige mennesker som ender på gaten.
Takk, Ann,-
-men hvis du mister selvrespekten, så er du ferdig.
Vi ses senere, mine herrer.
JEG DAN
Vent til vaktene ser det.
JEG DANIEL BLAKE
-Hva faen gjør du? -Ikke rør meg.
-Det er smart. -Min nye kunstinstallasjon.
Selvfølgelig. Kom her.
Dere har all teknologien.
JEG DANIEL BLAKE KREVER EN ANKEDATO FØR JEG SULTER
OG BYTT DEN JÆVLA MUSIKKEN I TELEFONEN
-Se der. -Det er ikke sant ...
Helt utrolig. Hva har du gjort?
Det er den nye hobbyen min. Skal jeg skrive den på CV'en?
Vurderte du overhode konsekvensene av dette?
Hvis jeg ikke får en ankedato, så kommer jeg hit hver dag.
Helt utrolig. Hver dag?
Ring politiet, Ben.
Utrolig. Vi kan ikke gjøre mer. Vi må tilkalle politi.
Hadde dere gjort jobben deres, måtte jeg ikke gjort dette.
Gi ham applaus.
Sånn! Kloke ord!
Du er faen meg dagens helt. Ja, for faen.
-Det er faen meg genialt. -Er du arbeidsløs?
-Er du Daniel Blake? -Ja, jeg er Daniel Blake.
Dette er Daniel Blake! Se her!
-Du fryser. Ta jakken min. -Nei, men takk.
Ta jakken min. Du må passe på deg selv og holde deg varm.
Du er en gentleman.
Det er faen meg ypperlig. Hva er det du vil anke?
Hvem er dere? Hvem er dere? Hvem er dere?
Du er anholdt, mistenkt for hærverk.
-Trekk unna. -Det er justismord.
-Trekk unna. -Greit. Hva faen foregår?
Dere burde arrestere de idiotene som fant på sanksjonene.
Den skalla drittsekken. Jævla Ian Duncan et eller annet.
Og de rike svina som fant på å kutte boligstøtten.
-Trekk unna. -Dere mister jobben uansett.
De jævla konservative privatiserer dere.
De store kaksene. Forpulte fisefine klyser.
I helvete heller. Sir Daniel Blake, for satan!
De burde sette opp statue av deg.
Sir Daniel Blake, for satan! Du er faen meg nydelig!
-Hva skjer nå? -Det er en kopi av advarselen.
Fordi du har tilstått forseelsen og har plettfritt rulleblad,-
-får du en advarsel for hærverk.
Men husk at det kan få følger hvis du bryter loven igjen.
Så ikke lag mer bråk.
Ja.
-Følg ham ut. -Denne veien, mr. Blake.
Dan. Dan!
Jeg må snakke med deg.
Vi har ringt deg mange ganger.
Dan!
Mor har vært så trist. Hvorfor snakker du ikke med henne?
Har du ikke ringeminutter?
Jeg ser deg.
Vi vet det med hjertet ditt. Mor snakket med naboen din.
Vi visste det ikke.
Det er kaldt her ute. Jeg fryser.
Jeg er ikke helt i form, Daisy.
Jeg har laget couscous til deg, og Dylan sender deg slikkepinnen sin.
Han også savner deg veldig.
Vær så snill å gå, Daisy.
Får jeg spørre deg om noe, Dan?
-Hjalp du oss? -Ja, jeg gjorde vel det på et vis.
Hvorfor får ikke jeg hjelpe deg da?
Unnskyld.
Jeg er lei for det, Daisy. Jeg er veldig lei for det.
Jeg er ikke skvetten av meg, men dette gruer jeg meg til.
-Det er helt naturlig. -Jeg vil bare få det overstått.
Du er godt forberedt, og blir representert av en dyktig person.
Når du er ferdig, feirer vi med en middag.
Ungene gleder seg til å se deg.
Daniel Blake. Angående anken av avgjørelsen om syketrygd.
-Hei, Daniel. Alt i orden? -Hei, jeg heter Katie.
-Jeg er en venn. -Du er med som støtte. Bra.
Anken din vil bli behandlet av en kvalifisert formann og en lege.
Jeg krysser fingrene. Taper jeg, havner jeg på gata.
Jeg har oppdaterte rapporter fra legen og fysioterapeuten din.
De er rasende.
Du kommer til å vinne, Dan. Jeg gjør dette hver eneste uke.
-Det satser jeg livet på. -Hva sa jeg?
Bare vær deg selv, svar på spørsmålene og slapp av.
Jeg er helt sikker i min sak her. Har du spørsmål?
Det er mye jeg vil si, men vil de høre etter?
-Det er det minste de kan gjøre. -Får jeg bli med?
-Jeg spør. Vil du det? -Javisst.
-Jeg spør. Ikke noe problem. -Takk.
Det var så lite. Jeg ser hvordan det står til.
Det høres bra ut, hva?
Se på dem.
Rare greier. At livet mitt ligger i deres hender.
-Takk for at du ble med. -Takk for at du spurte.
Din sta, gamle rakker.
Fem minutter.
-Jeg går og vasker hendene. -Fint.
Ring etter en sykebil.
En mann falt om ute på toalettet. Han er helt vekk.
Dan!
Nei! Dan!
-Hjerteanfall. To pust. -Vi prøver å hjelpe ham.
-Puster han? -Har noen ringt etter sykebil?
-Nei, kan dere ikke fortsette? -Jeg er redd han er død.
Nei, ikke si det! Ikke si det! Nei!
-Jeg beklager inderlig. -Nei ...
Jeg beklager. Hvor er sykebilen?
Det er ingen reaksjon.
Kan dere ikke prøve igjen?
Fattigmannsbegravelse, heter dette, for det er billigst klokken 9.
Men Dan var ikke fattig for oss.
Han ga oss noe ingen kan kjøpe for penger.
Da han døde, fant jeg dette på ham.
Han skrev alltid med blyant.
Han ville lese det i ankesaken, men det rakk han aldri.
Jeg er sikker på at den herlige mannen hadde mye mer å gi ...
... og at det er statens skyld at han døde så altfor tidlig.
Dette var det han skrev.
"Jeg er ikke en klient, en kunde eller en bruker.
Jeg er ikke en skulker, en boms, en tigger eller tyv.
Jeg er ikke et trygdenummer eller et blink på en skjerm.
Jeg har alltid gjort opp for meg, og gjort det med stolthet.
Jeg kryper aldri, men står med hevet hode, og hjelper om jeg kan.
Jeg tar ikke imot, og ber ikke om, almisser.
Jeg heter Daniel Blake.
Jeg er en mann, ikke en hund.
Og i kraft av det krever jeg min rett.
Jeg krever å bli behandlet med respekt.
Jeg, Daniel Blake, er en borger,-
-intet mer og intet mindre."
Takk.
Oversettelse: Tron Furu Scandinavian Text Service 2016